Весела Василева
Голгота

chitanka.info

Земята беше суха и червена,

небето беше синьо и застинало

и по лицето, в болка вкаменено,

разбраха, всичко беше минало.

Понесоха го в бялото платно

— един разкъсан спомен от човека,

едни очи, затворени навеки,

едно сломено и измъчено тело.

— Земята беше суха и червена,

небето гледаше с умора,

че беше любовта наказана

и истината — победена.

И само някои разбраха

по трепета и удара в сърцето си

голямата надвиснала заплаха,

разбраха, че ръцете,

които те разпънаха на кръста,

над тях донесли бяха благослов,

привели бяха своето небе,

раздали — своята любов;

и че във своя страшен грях

убиха людете сърцето и надеждата,

че бече вярата им беше прах

по пътищата, гдето всякъде отвеждат.

— И той възкръсна, че им беше казал,

смъртта умира в този трети ден,

но беше любовта наказана

и истината — победена.

1939 г.

Издание:

Весела Василева. „Стихотворения. Лирични фрагменти. Писма.“, С. 1990 г., Издателство Български писател. Съставители: Ангелина Василева-Огнянова, Блага Димитрова, Невена Стефанова. Редакция и бележки: Блага Димитрова. Предговор от Петър Динеков.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.